Elianna den mægtige, troldkvinde, hamskifter.
Løber for livet i en skov, hun aldrig har set.
Lejemordere, anonyme og ubarmhjertige.
Lykkejægere, lejesvende, snigmordere...
De svin har altid været der.
I er besejrede!
Elianna den mægtige, troldkvinde, hamskifter.
Løber i en verden, hun aldrig har set.
Bevæger sig mod tiden for at redde mit liv.
VANCOUVER - NUTID
Hvem er jeg så? Mit navn er Granger.
Disse mænd er ude efter mine penge. Men de får dem ikke.
- Jeg har mere at byde på! - Rolig, Glenn! Han vil jo hjælpe os!
Jeg tabte hovedet, major! Undskyld.
Alt er tilladt i slagsmål. Men jeg er gået på pension.
Hjælp ham op.
Vi sætter virkelig pris på, at du underviser drengene.
I bliver stadig bedre. Jeg fortsætter, så længe I bidrager til kassen.
Du skal betale dobbelt afgift.
Nu ikke nærige. Nogle af børnene har ikke råd til en dragt.
- En skønne dag får vi ram på dig. - Næppe, kaptajn.
- Nej, du har sikkert ret. Godnat. - Godnat, kaptajn.
Opstilling på måtten!
Indtag positionen.
Vi ses i næste uge. Hav det godt. Pas på jer selv.
Et år til...
365 dage til, gutter. Hvor er dagene blevet af?
Gid vi kunne bytte plads.
For gruppen!
Vi ses til næste år.
- Hvor fanden kommer I fra? - Porten er åben! Spådommen!
Nej!
Spådommen... der er ikke andet.
Det er løgn!
Kongens troldkvinde.
Arbejdet kalder. Men det haster! Vi må nå hen til borgen før skumring.
Kongen vil tale med Dem.
Luk porten op!
Du kan ikke være her... i live.
Helt rigtigt! Jeg har forladt denne verden.
Husk, hvem du skal være. Husk, at du må vende tilbage hertil.
Det var forudsagt, at jeg skulle dø for din skyld.
Det er din skæbne... at være her.
Du har vist været ude på et rigtigt eventyr.
Rejs dig op, når kongen kommer.
- Det der er ikke cool. - Nej, det er varmt.
Det er uhygiejnisk, mener jeg.
Det er blod, ikke afføring.
En mesters blod.
Den Udvalgtes blod!
Det var dine mænd, din mand, der gjorde det her.
Mine soldater skulle sørge for, at du ikke blev taget af den mørke.
- Den mørke? - Fyren, der fulgte med dig.
Man har kun få sekunder.
Hvis den mørke havde tøvet, var han blevet kløvet i to dele -
- eller blevet tilbage i din verden. I stedet fulgte han med dig -
- og vor elskede Elianna, Må hun hvile i fred.
Alle går undtagen kongens livvagt!
Hvad kalder man dig i din tid?
- Granger. - Et usædvanligt navn.
Du aner ikke, hvor ofte jeg har været nede at ligge på grund af det.
- Du mener ligge med en kvinde. - Var din mund i kongens nærvær!
Det gør ikke noget, Allard. Under klæderne er vi ens.
Ikke også, Granger?
Og hvad hedder du foruden kongen?
- Uforskammet! - Nu bliver jeg sgu snart vred!
Ti! Der er rigeligt med mørke udenfor. Vi behøver ikke kaste med sten.
Gå med dine mænd. Jeg vil tale med Granger i enrum.
Javel, Deres højhed.
- Min ædle og trofaste vagt. - Han er noget for sig selv.
Jeg kan hellige resten af livet til at tyde din besynderlige tale, Granger.
For at besvare dit spørgsmål var jeg engang kendt som Ravnen.
- Ravnen? - Som jagtfuglen, ja.
Og nu er du... konge?
Det er en historie, som kræver mange glas øl!
Du er stadig i tvivl om, hvordan du er havnet i vor tid.
- Det kan man roligt sige. - Sort magi er mægtig i vor tid.
Mennesker og genstande kan tilføres forunderlige egenskaber.
Elianna arbejdede ufortrødent på at åbne portene mellem vore verdener.
Hun ofrede livet for at finde dig og bringe dig hertil.
Hele vor eksistens er truet udefra.
Du er blevet ført hertil, som spådommen har bebudet.
Med al respekt for din tro og hendes offer...
- I har fat i den forkerte. - Usædvanlige er normalt uselviske.
Vor færd er kun lige begyndt.
Før vores gæst til hans bolig og lad lægen tilse hans sår.
- Hvorfor er jeg blevet ført hertil? - Til daggry skal vi tale længe.
Men hvil dig ordentligt, thi i morgen begynder eventyret.
Hvil dig ordentligt.
Jeg tror ikke på spådommen, men har lovet at ære kronen.
Kun derfor dingler du ikke i galgen.
Det er altid rart at vide.
Når tiden er inde, og den er nær, trækker jeg min dolk hen over din hud.
Når tiden er inde, må vi se. Indtil da...
Vær en dygtig hund og vis mig mit værelse.
Dagen startede med en proteinshake. Nu står jeg i en middelalderbarak.
Ikke engang LSD-trip bliver så syrede. Jo, måske. Jeg ved det ikke.
Ingen synderlig vandrensning.
Der må være alt fra E. coli til døde får i det her vand.
Skik følge eller land fly.
En garde! Det gælder dig eller mig.
De må have anbragt mig i den forkerte barak. Men redskaberne er fine.
- Det er en ære at dele seng med dig. - Der må være sket en fejl.
- Jeg er kun på besøg. - Fra tiden hinsides.
- Ved du det? - Som det er skrevet, sådan bliver det.
Du er den Udvalgte.
Vil du godt dække dig til?
- Jeg får ikke brug for dig i nat. - Men det er en ære!
Jeg er lidt for træt til en kvinde.
- Foretrækker du en mand? - Nej, nej, nej! Ikke en mand.
Jeg er træt og trænger til at sove.
Så bliver jeg i sengen for at holde dig varm.
- Hvis det er alt, hvad du ønsker. - I morgen er der atter en dag.
Ved du noget om den her spådom?
Hvis jeg vidste noget og røbede det, blev jeg øjeblikkeligt henrettet.
Det kan vel vente til...
Han har et sår i hovedet og på armen.
Han vil ikke forlyste sig med mig og ønsker heller ikke nogen mand.
Træt og hetero.
Hvad er du så for en?
Klarer du det hele som en slags middelalder-altmuligkvinde?
- Er det ikke lidt pinligt? - Kongens læge må ikke vise stolthed.
Hold ham smidig.
Du skal bare vide én ting.
- Selvom jeg er helt flad, er det rart. - Det er mig en ære.
Din fremtid indeholder en kaskade af blod.
Du må ikke sove mere.
- Vågn op! Der er fare på færde. - Hvad mener du?
- Frygten svækker dig. - Vågn op!
Vederstyggelighed!
Mit sår er dødeligt.
Hvorfor?
Det har den hellige moder påbudt.
De får bare den tomme skal. Jeg beder ikke om tilgivelse!
En simpel tøs. Guderne har været nådige.
Kongen vil tale med dig.
- Lad os være alene. - Han er forfulgt. Det er uklogt...
- Lad os være alene! - Deres nåde.
- Du er i live. Det er heldigt. - Champagne havde været nok.
En tøs.
Som en tyv om natten ville hun berøve dig livet.
- Min dygtigste soldat var gået under. - Lykkens gudinde er på min side.
Blasfemi! Du er i live, fordi spådommen påbyder det.
Jeg er træt af alt det vås om spådommen!
Stik spådommen skråt op i røven.
Jeg er aldrig før blevet tiltalt sådan.
Din næsvished er på forunderlig vis forfriskende.
Vor bedste vin! Vi har meget at tale om.
Du ombestemmer dig vel ikke og lader mig blive slæbt efter heste?
Kun hvis du viser ringeagt, Granger.
Vor bedste drue.
Forsvind!
Tronen blev min efter en tid med krig.
Selv du må forstå, at efter kaos kommer stabilitet.
Og efter stabilitet følger kaos.
End ikke som guds mænd kan vi lade være med at dræbe.
Den forrige konge, en ikke adelig, var en stor mand.
Folket lovpriste ham, og kongedømmet blomstrede.
- Han var elsket af alle. - Indtil?
Indtil de mørke rejste sig. Kongen kæmpede bravt, men bukkede under.
Kun gennem Guds forsyn lykkedes det os at jage dem bort.
Ikke for at være kritisk, men borgen er lidt primitiv.
Vi trak os tilbage hertil i fortvivlelse.
De mørke bærer på pesten, og vore mure gav efter.
- Hvem er de mørke? - Deres oprindelse er ukendt.
De bor i bjergene og adlyder deres profet.
- Den hellige moder. - Ja.
De adlyder hendes ord, som var hun en gud.
Hvem er hun så?
Nogle siger en heks, hvis tilhængere udgyder deres blod på hendes ordre.
Andre siger, at hun forlanger, at de æder hinanden.
Kannibalisme? Det betyder, at man spiser menneskekød.
Ja, at hellige sig det ville være syndigt.
Menneskekød er blevet berusende for disse vilde, og det er nu deres skik.
Der er noget, som ikke stemmer.
Hvorfor er jeg vigtig for dem? Og hvorfor er de efter dig?
Ganske enkelt fordi vi er mit iblandt dem.
Du er vigtig, fordi du er den Udvalgte.
Udvalgt til at dræbe deres hellige moder.
Jeg er måske bare mentalt udmattet eller træt af, at folk vil dræbe mig -
- men hvor er den skøre kælling?
Ja...
Høns, herre.
Fantastisk.
Kongen!
- Rejs dig op! - Ja ja.
Du skal spise som en konge og slås som selveste krigsguden.
Husk, hvilken kappe der først svøber sig om dine skuldre.
Tak, men jeg har ikke brug for alt det her.
- Jeg skal bare have min kniv. - Sænk dolken. Sænk dolken!
Jeg bevæger mig meget hurtigere med kniven.
Og jeg går ikke ind til den hellige moder med en sæk høns!
- Har I ikke hørt om salmonella? - Du skal ikke bære våben og mad.
Allard og hans mænd bærer dem. Vor læge går med dig.
- Du er ikke alene! - Det var det, jeg frygtede.
Horeunger!
Jeg er ubevæbnet.
- Jeg har intet udestående med dig. - Det er jeg glad for at høre.
Må jeg? Mange tak.
Jeg har handlet overilet og skal nok gå.
Jeg ønsker lige så lidt som dig, at du tager med i morgen.
Det er kongens ønske, at jeg værner om dit velbefindende.
Du har jo ikke et traumeteam, som kan sy en arm på igen.
- Kan man sy arme på i fremtiden? - Under de rette omstændigheder.
Det glæder mig. Du må fortælle flere historier om jeres metoder.
- Vi må tales ved om aftenen. - Du tager altså med mod din vilje?
- Det har kongen påbudt. - Men det huer dig ikke.
Nej! Jeg er slet ikke tilfreds med min lod i dette fordømte liv!
Godt gået.
Undskyld, det var ikke min mening...
Hvis vi om kort tid skal dø, vil jeg ikke være utilfredsstillet.
Utilfredsstillet?
Nå...
Vor omgang var ubetænksom. Jeg ville bare tilfredsstille mine lyster.
Gjorde du så det?
Ikke et ord til nogen om vor forening. Nu går jeg.
Min mund er lukket med syv segl. Mor vil elske dig.
Han og ingen anden. Svigt mig ikke, Tegn.
Kongelige anliggender. Du er blevet hidkaldt.
Er der gået en time? Hvorfor vil han tale med mig den her gang?
Det er ikke til kongen, du er blevet hidkaldt, men til seeren.
Skal jeg spørge?
Du skal lytte til seerens ord og ikke udtale dine egne.
- Hvorfor ikke? - Lad den stakkel gøre sit i træet.
- Du lytter og holder tand for tunge. - Hvad sker der ellers?
Så tager jeg din tunge.
Dater du meget? Nyder kvinder dit selskab?
Hvorfor bruger du sværd- og sandalstilen?
Og det tyrkiske bad?
Jeg dømmer dig ikke. Hvis det virker, så fint. Kom.
Din fremtid rummer en kaskade af blod.
Bliver du rystet af mine ord? Du, som har set så mange dø.
- Hvem bukker under for svundne dåd? - Til fremtiden, kvinde!
Du må fuldføre de to sidste prøver.
Den første var færden fra tiden hinsides.
Nu skal du dræbe den mørke moder og dernæst finde katalysatoren.
Katalysatoren vil løsne dine lænker og vejlede dig til din skæbne.
Stol ej på disse mænd. De er blot orme i skæbnens øjne.
Blot føde for skæbnens bevingede slange.
Du vil møde dit endeligt på de høje klipper.
Du er alene, Udvalgte, og din vej er fuld af rædsel.
Lyset viser sig kun et kort øjeblik, og så bliver du aldrig mere fri.
Fordriv rædslen, ellers slår det fejl.
Rædslen svækker dig og løsner dit greb om denne verden.
- Tag springet, hvis du vil være fri. - Kend din plads, heks!
Rædslen fører dig til Helvede!
Kongen!
Kongen priser jeres tapperhed. I skal hyldes som helte.
Jeg håber ikke, vi bliver ædt.
- Hun er også bekymret. - Du er underlig, Granger.
Må guderne skænke jer glans og bringe jer sejr!
Er du okay? Gem dig bag træet.
- Hvorfor vil I ikke dræbe mig? - Fordi du er Ham.
Jeg dør i visheden om at være blevet besejret af den Udvalgte.
Fortæl, hvad der foregår.
Kun den hellige moder...
- Din psykopat! - I kongens navn, hold op!
Du dræbte den bedste måde at komme ind i deres lejr på!
Kongens ord er lov!
Stop så! Vi har sårede her!
Jeg har arbejdet med den slags tosser før. Det går galt.
Han adlyder kongens bud. "Lad ingen mørk overleve."
For at komme ind til den hellige moder har vi brug for oplysninger.
Vi når måske derind, men vejen dertil bliver vædet af vort blod.
Det skriver jeg mig bag øret.
Hvis det skal ske... så lad det ske.
Imponerende forbinding.
Det er ikke første gang.
I tiden hinsides ville du så kunne redde denne mand?
Formentlig.
Måske. Hvem ved?
Den soldat dør.
Dine ord... "Han skal holdes i ro."
Vreden løb af med mig. Jeg handlede overilet.
- Jeg overfaldt dig først. - Jeg er kongens tjener.
- Tilgiv mig. - Det er i orden.
- Hør her... De var 18 mand. - 17 faldt, og én flygtede.
Vi er også 18.
Er det ikke underligt, at vi var nøjagtig lige mange?
- De har fulgt efter os. - Eller også er der en spion blandt os.
Men hvorfor sendte de ikke en hel hær for at besejre os?
50 mørke havde øget risikoen for, at vi alle var døde.
- Forsætligt eller ej. - Men de var ude på at slå ihjel!
Nogle af os. En af dem skånede mig.
Det var, som om han ville dræbe mig, men han gjorde det ikke.
- Den hellige moder ønsker, jeg lever. - Hvorfor? Du er hendes død.
Det er måske mere kompliceret, end vi er klar over.
Nu må vi blive mindre lette at opdage.
Vi skal højere op!
Jeg sværger.
Jeg har ikke fortalt om dine planer til nogen.
- Det trækker op til uvejr. - Vejret er uden betydning.
Det bliver sværere uden hestene.
- Du er vist ikke meget for at snakke. - Det tilkommer ikke mig.
Er forventningerne til kvinder de samme i tiden hinsides?
Nej og ja. Det er indviklet.
Fortæl om lægekunsten i tiden hinsides.
Vi har noget, der hedder antibiotika.
- Anti... biotika. En helende drik? - Omtrent.
Man injicerer den eller synker den.
- Hvad er den lavet af? - Jeg mener, det er skimmelost.
- Ost? - Det grønne, du ved nok.
Ham, der opdagede det, indså, at skimmelosten dræbte bakterierne.
Mere husker jeg ikke fra biologi. Jeg havde det for sjovt i high school.
For dig er high school vel en skole på en bakketop.
Ost... skimmel...
Jeps, skimmelost.
Sov godt, doktor.
Til våbnene! Fart på!
Af sted!
De vil vist ikke tage mig levende. Vi må ned. Det er vores eneste chance.
- De er for mange. - Vi når ikke ned, før de angriber.
Den risiko må vi løbe.
Tag kvinden og flygt. Vi forsvarer åsen med vores liv.
Niks.
Hvis du er den Udvalgte, må du ikke gå under.
- Gå nu. Opfyld spådommen. - Er du døv?
Jeg lader jer ikke i stikken.
Jeg vil aldrig glemme dig, Granger. Vis mig samme agtelse.
Jeg må gå med ham.
Mine loyale soldater, det har været en ære at lede jer.
Til den anden side, gennem en strøm af deres blod!
Kryster!
Elianna!
- Er du okay? - Jeg er gul og blå.
Kom!
De har forladt denne verden.
Farvel, soldat. Kom.
Allard reddede vores liv den morgen. Han reddede formentlig hele verden.
Arme heks. Hvornår blev denne ugerning begået?
For knap to timer siden. Heksen var lænket uden vagter.
Hvilken mand udøver en så stor brutalitet mod en kvinde?
Finkæm området. Før gerningsmanden til mig før skumring.
Et mørkt slør har lagt sig over vort kongedømme.
- Ær seeren og begrav hende dybt. - Javel, herre.
Er der dele af din krop, jeg skal tilse? Skader!
- Jeg var heldig. Vi var heldige. - Guderne har måske været os nådige.
- Hvorfor holder du dig for ansigtet? - Den er revnet.
Det er gift. I vandet bliver det uskadeliggjort.
Gift? Til den hellige moder? Eller er der mere, jeg bør vide?
- Hvis de fik os, skulle jeg tage det. - Dræber det øjeblikkeligt?
Og udsletter alle, som kommer i kontakt med den døde.
En slags afskedsgave fra kongen?
Kongen er alkymist. Han har hjulpet mange med sin evne.
Har vi bedt menneskene nedstrøms skrubbe ad helvede til nu?
Vandet uskadeliggør den.
- Det er en pest. - Der var vores biologiske våben.
Vi må nå hen til den mørke moder før skumring.
- Du går ingen steder. - Huden er forslået, men benene hele.
Jeg tager med dig til hendes lejr.
Ikke på den fod.
Horeunger! Jeg har svigtet dig.
Her er tilstrækkelig afsides. Du har skoven bag dig og vand.
Har du nogen våben? Vent to dage og gå så tilbage til borgen.
Mens du er her, så stik alle ned, som ikke er mig.
Vent!
Hvis man tror på det, jeg gør, er det en beskyttende talisman.
Hvis man ikke tror på det, er det stadig noget smukt at beskue.
Pas på dig selv.
Rekognoscering, optakt til et vellykket slag.
Ryk ind, tjek ud og smut med skalpen i behold.
Mørke. Duk dig.
I guder, jeg er ikke kok! Egenhændigt forgiver jeg mig selv.
Det har fået for lidt.
- Deres nåde... - Tal.
Eftersøgningen har ikke båret frugt. Skurken holder sig stadig væk.
Skurke holder sig ofte skjult der, hvor alle kan se dem.
Gå nu. Mine tanker er urolige og kræver min fulde koncentration.
Du er vel opgaven voksen, Udvalgte?
Hun er derinde uden vagter.
Der er noget, som ikke stemmer, men hun er derinde.
Gør det her og gå videre.
Han er her!
Jeg har ventet på dig.
Et helt liv har jeg ventet på at gense dig.
Har vi mødt hinanden før? Jeg er ikke så god til ansigter.
Gå!
Mange nætter har jeg drømt om dette øjeblik.
Du har ikke fundet ro i dine drømme.
Jeg er ikke så smidig, som jeg har været.
Denne visnede skal har forpurret mine planer.
Det var mit håb selv at føre dig tilbage til vor tid.
- Det var dig. - Advarslen kom i mine drømme.
Billeder af forsøget på at tage dig af dage i tiden hinsides.
Jeg drog selv til din verden -
- for at sikre mig, dit liv ikke gik tabt -
- før du kunne vende tilbage til os.
Desværre var dit våben for mægtigt.
Den forrige konge befriede vort land fra en ondskabsfuld tronraner.
Vi stred os gennem et vældigt mørke for at finde ro.
Han var knap et menneske. Den slange smittede kongens soldater.
Han slap en pest løs, der spredte sig uhindret.
De fleste døde under store pinsler.
Pesten løsrev sig i samme øjeblik, han gav den liv.
Alkymisten.
Den forrige konge, hans familie, alle var fortabt.
De var heroiske lige til det sidste.
Ravnen overtog tronen. Et statskup med biologiske våben.
De trofaste blev fordrevet til bjergene.
Vi flygtede med sygdommen i blodet.
Hvor mange, der rådnede op, kan jeg ikke sige.
Vi tror, Ravnen skjuler modgiften inden for borgens mure.
- Hvad har det med mig at gøre? - Da borgen var ilde stedt...
...bad din far mig redde dit liv.
Du er den forrige konges fortabte søn. Du er vor konge.
Vi drog til din tid, tiden hinsides.
Jeg skjulte dig et sted, som tager imod vildfarne børn.
- Børnehjemmet. - Og der blev du.
Hvorfor så sende mænd med ordre om at dræbe mig?
Jeg gav én mand til opgave at hente dig hjem til mig.
De andre, de mørke, som færdedes med ham, stod under hans kommando.
Han mistolkede mine ord i eget øjemed.
Vi synes at have en forræder iblandt os.
Tegn vendte vor kamp ryggen for sin egen blodtørsts skyld.
Er det sådan, du hævner vore faldne?
Ved at slutte fred med tyrannen, som fordrev os?!
Tro mig, gamle kvinde, vi skal nok få vores hævn.
Jeg har set din bortgang. Den er nært forestående.
Du lyver for at bringe mig ud af fatningen.
Som det er skuet, sådan skal det ske.
Din død bliver hastig.
Ravnen myrdede hans familie for øjnene af ham.
Vi må ikke kaste med sten.
- Deres nåde... - Nej, sæt dig.
- Gud... - Gud har forladt dette sted.
14 dage efter at du bliver ført tilbage til vor tid -
- er det ude med tiden hinsides.
En smittebærer rejser tilbage til din verden og frigør pesten.
Ravnens alkymi. Den livsfarlige slange kryber nådesløst ind over din verden.
14 dage, så er alle i tiden hinsides fortabt.
- Herre. - Hvad har du at berette?
Den Udvalgte er gået ind i den mørke moders lejr.
- Noget nyt om hans tilstand? - Han er i live.
- Lever han, skønt hun har ham? - Både moderen og den Udvalgte.
Hvordan er det muligt? Det er den sorteste magi!
Han skulle dræbe heksen i sengen!
Sadl min hest og varsko livvagten.
Vi driver den svigefulde usling ud.
Jeg driver dig ud.
Jeg har kun kort tid tilbage.
Kan man rejse til tiden hinsides? Jeg har medicin, som kan redde dig.
Jeg er for svag, og skæbnen vil, at jeg skal gå bort i min egen tid.
Jeg tror ikke på skæbnen.
- Vi skaber vores egen skæbne. - Jeg kan ikke se nogen anden udvej.
Hvorfor så al den snak om skæbnen?
Jeg har drømt om din verdens hedengang.
Om gader fyldt med sortnede lig.
Men jeg ved ikke, hvordan sygdommen fandt din tid.
I denne usikkerhed ligger håbet, i denne uvidenhed -
- skjuler sig den drage, som skal dræbe tyrannen.
- Tror du, jeg kan ændre min fremtid? - Du skal ændre alles fremtid.
Hvorfor skjuler de deres ansigt?
For at hylde de døde, som pesten har taget.
- Du må ind i hytten igen! - Nej. Jeg går snart bort.
Indtil du vender tilbage til tiden hinsides...
...er du deres konge. Led dem med hjertet.
- Må dine drømme give dig fred. - Må du komme hjem i god behold.
Jeg hedder Dunyana, Deres nåde.
- Hvad gør I ved hende? - Forbereder hende til overfarten.
Vejen bliver mere forræderisk, nu hvor hun er borte.
Gå ind i Den Sorte Skov og hent katalysatoren.
- Jeg kender ikke dens form. - Hvordan skal jeg så finde den?
Den Udvalgte finder katalysatoren, står det skrevet. Sådan skal det ske.
Skal vi bare følge med og håbe på, vi ikke bliver røvrendt?
- Efterladt, ladt i stikken. - Deres ord...
Den er virkelig sort. Jeg troede, det var en middelaldervits.
Ingen er gået ind i Den Sorte Skov og sluppet levende ud igen.
Nogle taler om fortryllede dyr.
Nu hvor den hellige moder er borte, er vort bånd med dyrene brudt.
- Jeg kan ikke garantere for Deres liv. - Herligt kryptisk.
Vi følger Dem kun til skovens udkant. Det har den hellige moder påbudt.
- Deres nåde... - Kan du intet sige om katalysatoren?
Katalysatoren bringer fred med sig, men vi ved ikke hvordan.
Jeres spådom er forfriskende vag. Kom, så ser vi, hvad vi finder.
- Deres nåde. - Hvad har du at berette?
- Den hellige moder er gået bort. - Og den Udvalgte?
- De følger ham til Den Sorte Skov. - Af hvilken grund?
Det er der, katalysatoren er.
Spådommen er altså sand. Guderne bidrager selv til det.
Jeg skal herske over det forenede kongedømme. Du kan gå.
Min tjener.
Din trofasthed vil blive husket.
Mad til timerne i skoven.
- Tak. Tiden er altså inde. - Ja, nu er der ingen vej tilbage.
Følg tegnene til katalysatoren.
Vort folk overvåges af spioner, som har lovet tyrannen troskab.
- Ravnen. - Selveste slangen.
Hvis jeres veje atter krydses, så slå til nådesløst, så han er færdig.
- Har jeg forulempet Deres nåde? - Nej. Du minder bare om hende.
- Den hellige moder? - Ja.
Nu kan jeg se...
...at du er hendes datter.
Når jeg vender tilbage med katalysatoren -
- og Ravnen er færdig...
Hvem overtager så kongedømmet?
Hvem skal bestige tronen, hvis det lykkes mig at nå hjem?
Som konge uden søn vælger De selv arvinger.
- Og folket vender tilbage til borgen? - Katalysatoren viser os vejen.
Og så?
Vi har stået udenfor alt for længe. Vi sikrer os kuren mod sygdommen.
Hvis vi kan forene folket, er det min drøm, at en fred bliver sand.
- Fred? - Kun det betyder noget.
- Du bliver en retmæssig dronning. - Det kan jeg ikke tage imod.
Det befaler jeg.
Venner! Det befaler jeg.
Deres nåde vil måske have et længere sværd.
I Den Sorte Skov har størrelsen sikkert noget at sige.
Det er forbudt at røre en konge, men...
Din mor rådede mig til at regere med hjertet, men...
Jeg er ikke den store poet, så jeg kan kun tilbyde hendes ord.
Gudfader. Jeg begynder at snakke som jer.
Må lykken stå Dem bi.
Middelaldermøg...
- Gå ind og hent den Udvalgte. - Ingen er undsluppet skovens greb.
Min konge!
Skal freden trues af jeres opsætsighed?
Så gå ind i skoven og vis dæmonerne, at I er kongerigets soldater!
Find den Udvalgte og bring mig katalysatoren!
Herre! Mine ti bedste, følg mig!
- For kongen! - For kongen og fædrelandet.
Find katalysatoren og flygt, før du bliver ædt.
Det der er ikke en grizzlybjørns værk.
Gid du havde været en grizzlybjørn.
Rolig nu.
Her!
- Manhatten! - Løb!
Godt at se dig. Hvordan går det?
Du har lieret dig med den mørke moder. Dit svigt forbløffer mig.
Vi har småtravlt, så jeg fatter mig i korthed.
Kongen har spredt pesten og styrtet den forrige konge.
Jeg skal redde verden og fremtiden, for jeg er den forrige konges søn.
- Det er umuligt. - Det kom også bag på mig.
Vi bliver stadig jaget. Kom!
- Den hellige moder er død. - Hvad?!
Vi må hellere se at komme væk.
Vi står ikke tilbage hverken for mennesker eller dyr!
Held og lykke, Custer. For kongen og fædrelandet!
Her ender skoven.
- Jeg har ikke fundet katalysatoren. - Deroppe venter kun døden.
Det er det glade vanvid at gå derop!
Jeg sniger mig udenom.
Vi er færdige, ikke?
Jo... vi er færdige.
Jeg tager fire af jer med.
At gøre modstand er det glade vanvid.
Det var dig, der smittede vores hjem med pesten.
Var din mund. Jeg er stadig din konge.
Du er den sande skurk i denne beretning!
Granger fra tiden hinsides...
Før skumring vil dine indvolde hænge på borgens port.
Tag dem begge med.
Velkommen til din sidste stund, usling.
Djævlen selv venter på din bortgang.
Blasfemi! Forbandede heks!
Denne mand er jeres retmæssige konge, ved min mors liv!
Løgnhals! Du er den mørke moders sorttungede sendebud!
Få dem ned! Jeg afslutter deres liv her og nu.
Jeg skærer selv indvoldene ud på jer!
Han er jeres retmæssige konge!
- Det ser sort ud. - Det var en ære at kæmpe med dig.
Pis... I dækning.
Ravnen går mod porten til din verden.
Muren er faldet.
Dragen er katalysatoren!
Vent!
Vor tid. Vor tid!
For den hellige moders skyld.
Han bærer altid på to flasker. Løb!
Enten er jeg en tåbe eller en erobrer.
Løb!
Kun du kan redde din verden!
Jeg vil redde min. Måske mødes vi igen.
Jeg kunne have skænket min tid fred.
Jeg er din konge!
Du har aldrig været konge.
Historien er fuld af tabere som dig.
Vi klarede det.
Får jeg dig nogensinde at se igen?
Hvad var det, du sagde?
Måske i mine drømme i nat, måske en anden gang.
Måske en anden gang.
Tekster: Kai-Asle Sønstabø www.undertext.com